- Du er det vakreste jeg har sett. - Du husker jo ingenting annet.
Bill! Hva faen?
Slutt, begge to!
- Eric, slutt! - Hvem er denne vampyren?
Han...er din konge.
Min herre... Tilgi meg.
- Du har ikke rett til dette. - Jeg er kongen hans.
- Du løy meg rett opp i ansiktet. - Vil du belære meg om løgn?
Deres Majestet, Sookie er uskyldig. Hun prøvde bare å beskytte meg.
- Rørende. Fengsle ham med sølv. - Han gjør ikke motstand.
- Hvor tar dere ham? - Slutt. Du har gjort nok.
- Ja, det har du. - Så det er derfor?
Du setter tenna i alskens jenter, men vil jeg gå videre, arresterer du ham.
Alt jeg gjør baseres faktisk ikke på hva eller hvem du har mellom beina.
- Ikke gi meg den tonen! - Jeg må beskytte Louisianas vampyrer.
Nekromantikere styrer Eric. Han er en fare!
Han er redd og ensom. Han har mistet alt.
Han er en løgner. Han gjør alt for at du skal bli hans.
Hva blir det til? Er han en fare, eller bløffer han for å nedlegge meg?
Om du noen gang har elsket meg, skader du ham ikke.
Dette er offisielt anliggende. Vampyranliggende.
Så for første gang i ditt liv gjør du lurt i å styre unna.
- God natt, Sookie. - Jeg går ingensteds uten Eric.
Setter frøken Stackhouse sin fot på min eiendom igjen, så pågrip henne.
- Er det oppfattet? - Du kan ikke gjøre dette. Bill!
Dette er galt, og det vet du!
- Det lukter død og fordervelse her. - Det er meg.
- Pam? - Det er min feil at du er her.
- Jeg er lei for det. - Hvorfor dekker du deg til?
- Du får ikke se meg sånn. - Ta det bort.
Sookie sa at jeg er din skaper. Jeg befaler deg.
Heksa, Lafayette, typen hans og kusina gjorde dette.
- Hvem er Lafayette? - Glem det.
Jeg føler meg selv råtne bort. Jeg vet ikke hvor lang tid jeg har igjen.
- Er du redd? - Faen ta deg! Jeg går i oppløsning.
Jeg er rasende! Jeg nekter å dø sånn. Vi må vekk herfra og ta svina som...
- Kong Bill sier vi er en fare. - La meg si deg noe om kong Bill.
Han er en selvhatende, maktsyk, oppblåst liten dust. Du hater ham!
Det der er høyforræderi.
Eric, våkne! Du er vikingvampyr, en gud, og kneler ikke for noen!
Du river ut leveren på alle som kommer i veien for deg.
Jeg har vært med deg i over hundre år.
Vi har reist verden rundt og drept, knullet og gapskrattet.
- Jeg husker ikke det der. - Det kommer du til å gjøre.
- Du skal få tilbake livet ditt. - Jeg vil ikke ha det!
Alt jeg har gjort...
- Jeg vil ikke minnes. - Du vet ikke hva du sier.
Jeg er ikke vampyren du tror jeg er. Ikke nå lenger.
Deres majestet. Jeg er opptatt.
Nekromantikeren og sheriff Northman er pågrepet.
- Jaså? Levende? - Ja. Vi må risikovurdere henne.
- Slik du beordret. - Og Eric?
Sheriff Northman er infisert. Han husker intet fra sitt tidligere liv.
Han forstår ikke sin posisjon, og er ekstremt ustabil.
- Og...farlig. - Er det mulig å bryte forbannelsen?
Heksa samarbeider ikke. Jeg tror hun vil bruke Northman mot oss.
- Hva anbefaler du? - En ordre om den sanne døden.
Du er sikkert knust over det.
Jeg overlater det til byråkratiet og gir deg tilbakemelding. Og, Bill...
- Ja? - Bra jobbet.
Vi ses på den toleransegreia.
Terry, slukk den der. Ingen røyking på soverommet.
Gå ut med Mikey! Coby, Lisa, våkne!
Mikey? Mikey!
Hva er det som skjer?
Mikey! Mikey!
Mikey! Hvor er du?
Mikey? Mikey?
- Vi må ut! - Jeg finner ikke Mikey.
Jeg går ingensteds uten ungen min!
Mikey! Mikey!
Stans her.
- Mamma! Mikey er her. - Arlene.
- Se. - Han var alt ute.
Mikey? Takk gud og Jesus at du er uskadd!
- Hvordan kom han seg ut? - Han bare satt her i hagen.
Og lekte med den stygge dokka.
Begynte det å brenne av seg selv?
Arlene, jeg mener ikke at det er din feil. Jeg prøver bare å forstå.
Dere er uskadd. Det er alt som betyr noe.
Seriemorder-eksen min sitt gjenferd prøvde å drepe oss. Vi har det topp.
- Jeg beklager, Sam. - Ingen fare...
Hør, din bolighai! Om du var gnien på røykvarslere eller ledninger...
- Jeg byttet ut el-anlegget i fjor. - Jeg skal saumfare stedet.
Finner jeg den minste skavank, sliter du!
Nå holder det. De har mistet alt. Pensjonen min har gått opp i røyk.
Du bør kutte ut før jeg gjør meg til en dobermann og biter av deg trynet.
Da ringer jeg hundegården og får deg avlivet.
Kan dere hjelpe meg med denne?
Jeg er sjelden en jomfru i nød, men den er tyngre enn den så ut.
- Jøss! - Forbryterjakt er bra trening.
- Hvor vil du ha den? - I lastebilen. Skal jeg hjelpe deg?
Du har vært gjennom nok. Er guttene uskadd?
Ja, de var hos faren sin.
Du, da? Har du et sted å bo?
Jeg lander alltid på føttene.
- Takk, sheriff. - Andy.
Takk, Andy. Neste gang du er innom, spanderer jeg en hamburger.
- Et stevnemøte? - Det var ikke helt det jeg mente.
- Huset mitt brant nesten til grunnen. - Beklager.
- Jeg feiltolket signalene. - Vet du hva? Ok.
- Vi kan si det er et stevnemøte. - Mener du det?
På Merlotte's, du og jeg? Ja, hvorfor ikke?
- Ja? - Terry og Arlenes hus er ødelagt.
Hollys hus vil nok ta månedsvis å fikse.
- Jeg er på vei. - Nei, det er ikke noe du kan gjøre.
Jeg blir her hele dagen. Kan du åpne baren for meg?
Hva som helst.
Det er fullmåne i kveld. Vi kan løpe sammen.
- Ok. - Vi klarer oss gjennom dette, Tommy.
Ja da. Vi ses i kveld.
Faen ta deg.
Geitetunge...til frokost.
Jøss. Det lukter gjennomstekt...
Du...
Takk for din gjestfrihet, bestefar.
Jeg vet det er lenge siden sist.
Vi er her fordi vi har problem.
Vi trenger beskyttelse.
Du har vært på rømmen fra meg i tjue år,-
- og så kommer du krypende tilbake-
- og trygler om hjelp. Hvor faen er stoltheten din?
Enkelte ting er viktigere en stolthet, bestefar.
Gi meg et offer, så får vi se.
Hallo? Er det noen hjemme?
Jeg ser etter Tara Thornton.
Du har funnet henne.
- Det er en lang historie. - Best du begynner å fortelle, da.
Da jeg var yngre... Jeg visste hva folk tenkte om meg.
"Stakkars Tara Thornton vil bli som moren."
"Forfyllet...skrullete...og ensom."
Etter alt som skjedde i fjor, og all selvmedlidenheten og hatet-
- bygde seg opp inni meg, forsto jeg at de hadde rett.
- Trodde du du bare kunne flykte? - Jeg tenkte ikke i det hele tatt.
Det var ubeskrivelig deilig å kunne være hvem jeg ville.
Så kvinnen jeg har bodd med og delt alle mine hemmeligheter med...
- Hvem er hun? - Alt jeg skulle ønske at jeg var.
Jeg tenkte at fikk jeg deg til å tro på henne, kunne jeg også gjøre det.
Jeg er glad på dine vegne, Tara Thornton,-
- hvem faen du nå er.
- Fint at jeg kunne være et avbrekk. - Du vet du var mer enn det for meg.
Du kom ikke hit for å be meg dra til helvete.
Det stemmer.
Jeg burde flatbanke deg.
Gjør det du føler du må.
Dette er Jason Stackhouse.
Er det akutt, så ring 9-1-1 og spør etter meg.
Jason, jeg har problem. Bill har gått for langt.
Jeg trenger hjelp. Vær så snill, ring meg.
Sam, jeg vet at jeg er verdens verste servitrise.
Men jeg kan ikke jobbe i dag. Det gjelder liv og død.
- Jeg gjør gjengjeld. - Det trengs ikke. Du har sparken.
- Unnskyld? - Hva er så spesielt med deg?
Du er nesten aldri her, og når du er her, følger trøbbel i kjølvannet.
Du tror du kan vifte med hestehalen, så gjør Sam alt for deg.
Men ikke i dag. Ta sakene dine og stikk.
Stikk!
Jimmy! Bord åtte er ikke dekket. Så vanskelig er det vel ikke?
God dag, mine damer. Hvordan smaker lunsjen?
- Bra. - Kan jeg stå til tjeneste med noe?
Jeg er straks tilbake.
- Alt vel, frøken Fortenberry? - Den udugelige broren din stakk.
Jeg behandlet ham som familie.
Men han forlot meg, akkurat som alle andre.
- Tommy brydde seg nok om deg. - Han tenker bare på seg selv.
Jeg prøvde å lære ham å lese.
Men den guttevalpen er dummere enn en spyttebakk.
Nå vet jeg hvorfor du skjøt ham. Hils og si at han er død i mine øyne.
Og jeg vil ha tilbake bibelen min.
Den døgenikten av en bror...
Jason?
Er du her?
Sookie, hva gjør du her? Stikk!
- Jason, jeg hører deg. - Du kommer litt uleilig.
- Har du ikke fått meldingene? - Nei.
Jeg er opptatt med en hemmelig spesialetterforskning.
Så gå vekk fra døren og forlat huset. Og ikke kom tilbake.
Andy sier du har vært borte i flere dager.
- Selvsagt. Er dette en sexgreie? - Nei. Ikke kom nærmere.
- Har du begynt med V igjen? - Nei. Hør på meg, og stikk! Nå!
Du er ikke trygg her. Jeg er farlig.
Jeg har hatt en kjip morgen, og mister snart tålmodigheten.
Fortell hva som foregår her, før jeg snoker i tankene dine.
Jeg tror jeg er i ferd med å bli en varpanter.
- En var-hva-for-noe? - Panter.
Som en varulv, bare et digert kattebeist.
Jeg ble bitt og...sånn av den gærne eksdama mi-
- og hennes varpanter-stamme. Jeg forvandles neste fullmåne.
Så du låste deg fast i sengegjerdet?
Men om du blir en panter, glir du ikke ut av håndjernene?
Faen...
Det tenkte jeg ikke på. Du må dra din vei!
Jeg kunne ikke levd med å ha bitt av deg huet.
- Du finner ikke bare på, du? - Nei.
Herregud, Jason... Dette går bra.
- Beibi! Så tidlig du er hjemme. - Lunsj. Hva faen gjør han her?
Vår disputt er ikke Debbies feil. Hun har rett til en plass i flokken.
- Ble du med uten å prate med meg? - Jeg visste hva du ville si.
Ut av mitt hus.
Jeg forstår at du ikke stoler på meg, med tanke på det i Mississippi.
Å la en vampyr styre ulvene... Sånt gjør ikke en leder.
Du var den eneste med mot til å trosse ham?
Debbie burde lære seg å holde kjeft.
Jeg vil ikke blande meg inn. Beklager om jeg var litt for alfa.
Det er harde tider for oss. Flokken trenger en ulv som deg.
Jeg håper du vil tenke på saken. Debbie, vi ses i kveld.
- Jeg ventet på rett øyeblikk. - Idet vi kommer på rett kjøl...
- Må du spolere alt? - Jeg trenger et samfunn.
Isolasjon er ikke bra. Jeg kjenner bare Sookie, og hun hater meg.
Du har meg. Vi er jo sammen. Jeg trodde det var det du ville.
Det er det. Men det kan ikke være alt.
Det var det som skjedde sist. Du var alt for meg.
Da jeg mistet deg, mistet jeg alt. Jeg ble gal.
Jeg trenger dette, Alcide.
Flokken skal skifte i kveld, når det er fullmåne.
Vær så snill, bli med meg.
Vær så snill.
Hjelp meg, ånd...
Jeg ber deg.
Jeg kan ikke bekjempe dem alene. Jeg vet ikke hvordan...
Hjelp meg. Jeg er så redd.
Jeg har sett din lidelse. Vi kan ikke la dem vinne.
Redd meg.
Bruk meg.
Få din hevn!
Gud ser deg.
"La ingen hekser leve."
Hans ord, ikke mine.
Luis, frykt gjør blodet søtere.
Få henne til å skrike.
Se henne i øynene. Så fulle av hat...og trass.
Hun er ikke redd deg, Luis. Få henne til å skrike.
Skrik! Heks!
- Skrik! - Dere vil brenne i helvete.
Sann mine ord, for dette vil dere brenne.
Solen.
Solen!
Marnie.
Vi har sett fugler, kaniner, øgler, en rotte og en prærieulv.
Kan vi drepe noe og få det overstått?
Jeg har jo sagt at offeret må komme til oss.
Hva er det?
Så vi venter på at et dyr skal komme og melde seg frivillig?
- Mer eller mindre. - Beibi... Beibi!
Bestefaren din sitter inne i varmen og ler av oss.
- Han gjør dette for å straffe deg. - Tror du ikke at jeg vet det?
At han er en ond sadist, og at jeg har kjempet for å ikke bli som ham?
Er dette prisen jeg må betale for å beskytte deg, så gjør jeg...det.
- Ikke gå. Unnskyld. - Hysj.
Dra til helvete.
Nå kommer den. Cascabel.
Hva faen er det?
Faen!
Klapperslange. Hola, cascabelito. Hola.
Så fort jeg får pels, må du skyte meg i hodet.
- Jeg skyter deg ikke. - Du lovte.
- Jeg lovte å ta vare på deg. - Bytte kattesand for meg?
Jeg får klør og digre tenner. Jeg kan rive deg i filler.
- Det kommer du ikke til å gjøre. - Jeg har elendig impulskontroll.
Du er broren min, om du så er en var...
Panter.
Jeg har ikke før vent meg til ett vesen før det dukker opp et nytt.
Før det med Eric trodde jeg hekser bare fantes i eventyr.
Eller i den goth-sjappa, der de kjøper stretchbukser med pentagram.
Du vil ikke være alene. Jeg kjenner knapt noen vanlige folk lenger.
Jeg trives med å være et alminnelig, amerikansk menneske.
- Jeg vil ikke være noe misfoster. - Som meg?
- Det var ikke det jeg mente. - Jeg vet det.
I nesten hele mitt liv, under kveldsbønnen,-
- ba jeg om å få være normal. Så forsto jeg at ingen er "normal".
Alle har noe de skammer seg over, eller noe bare de kan.
Som at jeg er supergod i sex og skyting?
Det viktigste er hva vi gjør med det. Forstår du hva jeg mener?
Ja. Ikke helt.
Du kan ikke flykte fra det du har inni deg. Men det kan bli en gave.
Og jeg vil alltid være her, og hjelpe deg.
Med alt annet enn å skyte deg i huet.
Alle har sine grenser.
Kan du hente en ny en til meg?
Er du sulten? Jeg kan mekke et par biffer.
Jason?
Pokker.
Jason!
Siste stopp på omvisningen i Taras glamorøse liv: Bula jeg jobbet i.
Merlotte's. Her serveres galskap sju dager i uka.
- Du passer inn her. - Det der er ikke noe kompliment.
Hvorfor ikke? Det ser hyggelig ut.
La deg ikke lure.
Hei.
Tara? Hva skal det være?
- Er ikke dette Arlenes bord? - Arlene og Holly er borte.
Sam lar meg servere. Dere er mine første gjester.
Jippi. To øl. Hvem har lagd chilien, Terry eller Big John?
Om det er Big John hopper vi nok...
...over det.
- Hva i... - Hva var det jeg sa?
Jævla vampyrer...
Hei.
- Vent litt. - Jeg har ventet lenge nok.
Jeg har gjort mange tabber, men dette blir ingen ny. Jeg kjenner deg, Sam.
Du er ikke perfekt, men du er en bra mann.
Du er hederlig. Og sexy som faen.
Jeg har villet gjøre dette siden første gangen vi møttes.
Jøss... Hvordan skal jeg takke nei til det der?
Det skal du ikke.
Jeg er politimann! Og varpanter. Forsvinn!
Jason!
Jess?
- Hva gjør du her? - Jeg følte at du var redd.
Jeg ga deg blodet mitt. Nå kan jeg alltid finne deg og redde deg.
- Kult, hva? - Nei.
Jeg har nok som skjer inni meg. Jeg trenger ikke deg også.
Du er åpenbart på tuppa. Trengte du ikke å reddes?
Nei. Jeg trodde jeg hørte noe. Det var vel vaskebjørner.
Det er fullmåne. Det kryr av overnaturlige vesener her.
- Du er ikke trygg her. - Jeg er ikke trygg noe sted.
- Pga. varpanter-greia? - Hvordan visste du det?
- Du hylte det så hele sognet hørte. - Pokker.
De bitemerkene jeg leget... Var det sånn du fikk dem?
- Ble du omvandlet? - Ja.
- Skjer sånt engang? - Jeg vet ikke. Jeg tror det.
Hjertet slår så fort. Jeg får ikke puste. Alt blir tåkete...
- Sett deg ned. - Jeg holder på å omvandles.
Konsentrer deg om pusten. Tenk på et fint sted.
Eller noe som får deg til å føle deg lykkelig og trygg.
Bra. Bra.
- Føles det bedre? - Ja. Hvor lærte du det der?
Det skjedde mamma hele tiden.
- Var moren din en varpanter? - Nei. Hun fikk panikkanfall.
Når hun lot som hun ikke så at pappa slo oss.
Du burde vel gå tilbake til Hoyt.
Eller til jobben. Jeg klarer meg.
Natten jeg ble skapt var den nifseste natten i mitt liv.
Du får ikke gjennomgå det alene.
Jason! Vær så snill, kom hjem!
Vi takler dette.
Jason?
- Hei, Sookie. Skremte jeg deg? - Hva gjør du her, Debbie?
Hun er her med meg.
Vi er på vei til et møte med den nye flokken vår.
- Vi kan stole på henne. - Du burde ikke løpe rundt her ute.
En vet aldri hva som fins her ute.
- Har du mistet Eric igjen? - Nei. Eller, ja. Det er innviklet.
Varpantere, er de som varulver, bare katter?
- Sammenlignet hun oss med katter? - Jeg aner ikke hvem som hater hvem.
Vi holder oss til vår egen art. Men vardyr har mye til felles.
- Hvordan det? - Hvordan blir man en var...noe?
Det blir man ikke. Om ikke den ene eller begge foreldrene er det.
Så om jeg... Nei, om en jeg kjenner ble bitt...
Mennesker kan ikke bli vardyr. Det er arvelig, ikke et virus.
Er dere sikre? Dere har hjulpet meg mer enn dere aner.
Gå og skift, eller drep noe eller hva nå varulver gjør.
Sookie kan ta vare på seg selv.
Flokken venter. Kom.
Det der var...annerledes.
- Enn det jeg hadde ventet meg. - Hva skal det bety?
Det var ikke dårlig.
Det var som vi akkurat hadde møttes. Som vi var fremmede.
Det var spennende.
- Det må være fullmånen. - Ja, det må være det.
Vi burde gå ut og skifte. Til kråker. Eller ørner.
Vi kan fly under månen.
Du burde nok gå nå.
Er alt bra med deg? Var det noe jeg sa?
Du har fått det du ville ha.
Gå nå.
- Hva feiler det deg? - Hva feiler det deg?
Jeg ba deg gå. Forsvinn!
Dra til helvete, Sam Merlotte.
Det kommer ikke til å skje.
Hva?
Jeg omvandles ikke. De idiotene kan ikke skape en varpanter engang.
- Du høres skuffet ut. - Etter alt dette var det en nedtur.
Du...
Om du kunne gå tilbake til å være den du var før...
...ville du gjort det?
Nei. Ikke misforstå. Det er ikke lett.
Jeg ser aldri solen, og jeg er alltid sulten.
Jeg har masse følelser og drifter jeg ikke forstår, men...
Det er spennende. Jeg er rask og sterk, og ingen kan skade meg.
Jeg enser lukter og smaker på en måte jeg ikke visste var mulig.
Det er vanskelig å forklare, men min gamle verden var omtrent så stor.
Og nå er den uendelig.
Da jeg og Sookie var små, ble jeg lei av å få bank fordi jeg stilte opp.
Men en del av meg har alltid lurt på hvorfor bare hun ble spesiell.
Hvorfor fikk ikke jeg være det?
Jason, var ikke du fotballstjerne?
Hoyt har fortalt at du lå med alle vakre jenter i mils omkrets.
Se på deg. Hvordan kan du tro at du ikke er spesiell?
Du har rett. Iblant renner ordene ut av meg uten at jeg forstår en tøddel.
- Jason, jeg... - Takk for at du passet på meg.
Jeg ble ingen varpanter. Jeg er bare samme, gamle Jason Stackhouse.
Bestevennen til kjæresten din. Det var hyggelig å prate med deg.
I like måte. Vi trenger kanskje ikke si noe til Hoyt om dette?
- Jeg skulle til å si det. - Bra.
- Han skal ikke trenge å uroe seg... - Han kunne flippet ut...
God natt, Jess.
God natt, Jason.
- Deres Majestet. - Du forstår hvorfor du er her?
En nekromantiker har forhekset meg.
Og så har jeg omgåtts med Deres menneske.
- Sookie er ikke min. - Men De elsker henne.
Du er her fordi jeg fikk ordre om å dømme deg til den sanne døden.
- Har du noe å si? - Ifølge den jeg skapte, var jeg...
...er jeg et brutalt råskinn som aldri har respektert Deres myndighet.
Jeg forventer ingen nåde.
- Du vil da ikke dø? - Nei, men jeg vil ikke leve slik.
Vampyren jeg pleide å være er en fremmed for meg.
Jeg har ingenting å si til hans forsvar.
Jeg aksepterer min dom.
Men jeg har et ønske.
Løslat Pam. Hun utgjør vel ingen trussel nå?
Ikke lenge til, i hvert fall.
- Noe mer? - Sookie.
Si at jeg ble født på ny den natten hun fant meg.
Pga. henne visste jeg hva kjærlighet var da jeg møtte min sanne død.
Takk henne fra meg.
Hun bryr seg fortsatt om Dem.
Det så jeg i går.
Når jeg er borte, håper jeg dere kan finne tilbake til hverandre.
Hvorfor håperdu det?
Hun fortjener lykke. Uansett hvem som gir henne den.
Så lang tid det tok. Jeg begynte å tro du hadde glemt alt jeg lærte deg.
Skulle ønske det var så lett.
Mayafolket dyrket slangen. Visste du det?
Nei.
Den er en port til åndeverden.
Dette er samme magi som hun bruker, heksa deres.
Årelating? Det har jeg aldri sett Marnie gjøre. Hun er et medium.
Hun vil bli besatt. Hun har kanskje alt blitt det.
- De ser alltid etter en vei inn. - De?
Han vet visst ingenting.
Ånder. Det er ikke Marnie vi trenger beskyttelse mot, men vampyrer.
Dere vet ikke engang hva dere trenger. Idioter.
Hva faen skal det bety?
Svar meg! Hva skal det bety?
Hva i helvete... Hvorfor gjorde du det?
Beskytt ham.
Hvordan? Din syke jævel! Hvordan?
- Beskytt ham. - Maria, ring en lege. Vær så snill!
Si meg hva jeg skal gjøre, Jesus. Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre!
Hva faen...
Vær ikke redd, gutten min.
Ti Luca er her.
Alt vil bli bra.
Måtte Yemaya beskytte og helbrede deg-
- med vann fra livets hav.
La bølgene av hennes helbredende energi-
- skylle over deg.
Ti Luca?
Hvem faen er Ti Luca?
Tommy? Jeg er tilbake.
Skal vi løpe? Tommy?
Tommy? Tommy?
Tommy. Våkne!
Helvete! Tommy, våkne!
Du trenger ikke si noe. Å røyke var mer Tonis stil.
Dette blir min siste. Det er litt som å ta farvel.
Jeg tror jeg liker Tara bedre.
- Hvorfor det? - Tja, vi har nettopp møttes,-
- men hun har vært gjennom så mye, og gjør så godt hun kan.
Og så er hun veldig vakker, og smart, og god i senga.
- Jaså? - Jeg vil bli bedre kjent med henne.
Du blir med hjem, ikke sant? Til New Orleans?
- Jeg vil jo det. - Men..?
Du hater dette stedet. Du har ingenting her lenger.
Det var en råtten ting å si.
"Råtten." Tok du den?
Jeg ante ikke hva Marnie drev med.
Stikk din vei! Dette er ikke din kamp.
- Ikke din heller. - Ikke noe å kjekle om, jenter.
- Det er mer enn nok av meg til begge. - Løp!
Fader Luis. For en overraskelse.
Er det et sammentreff, eller skjebnen?
- Antonia? - Jeg er ikke meg selv.
- Du ødela jo min forrige kropp. - Din gale hore.
Du brente min skaper. Denne gangen skal du skrike.
Din lille kødd.
Jason!
Jeg elsker deg, men jeg har vondt i føttene og spises opp av mygg.
Og du kommer ikke engang til å bli varpanter. Hører du meg?
Du kommer ikke til å bli varpanter!
- Hvordan... - Kongen lot meg gå.